Nyhedsanalyse
Keir Starmers heldige weekend
Mens anholdelsen af Nicola Sturgeon samt Boris Johnsons exit har sendt nervøse trækninger gennem toryerne og Skotlands Nationale Parti, står Labour tilbage som den store britiske vinder.
![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2023/06/20230524-154521-2-1920x1280we.jpeg)
UK Parliament/Reuters/Ritzau Scanpix
Labour-formand Keir Starmer må næppe kunne tro sit held. Selvom den britiske oppositionsleder hverken er lige så rød eller ideologisk hårdtslående som sin forgænger Jeremy Corbyn, ja, selvom han sjældent gør det store væsen af sig, vil han med stor sandsynlighed blive Storbritanniens næste premierminister – og sikre Labour regeringsmagten for første gang i små 15 år. Sejren vil dog næppe komme af, at Starmer får overbevist vælgerne med et opbyggeligt politisk projekt. Nej, Keir Starmer kan snarere glæde sig over, at hans største modstandere snubler helt af sig selv.
Bedst som man troede, at Det Konservative Parti havde fået ro på under premierminister Rishi Sunak, kom der fredag en påmindelse om, hvorfor toryerne ligger så håbløst langt bagud i meningsmålingerne. Ud af det blå annoncerede tidligere premierminister Boris Johnson, at han forlader det britiske parlament. Den konkrete årsag var, Johnson havde læst konklusionerne fra den komité, der har undersøgt hans ageren under den såkaldte Partygate-skandale – og tydeligvis indset, at han stod over for en ny ydmygelse.
Meget karakteristisk valgte BoJo derfor at råbe “heksejagt!” og klandre alle andre end sig selv. Måske giver det ham et spinkelt håb for at kunne gøre comeback engang i fremtiden. Til gengæld efterlader det Rishi Sunak med udsigterne til et suppleringsvalg og en masse unødvendig uro. Spøgelserne fra Det Konservative Partis forbandede corona-år lader sig simpelthen ikke fordrive.
Billige skotske point
Mens fredagen var god for Keir Starmer, var søndagen om muligt endnu bedre. Her kom det frem, at Skotlands tidligere førsteminister Nicola Sturgeon var blevet anholdt i forbindelse med politiets igangværende “Operation Branchform”-undersøgelse. Selvom Sturgeon få timer senere blev løsladt igen og endnu ikke er tiltalt for noget, trak meldingen straks mørke skyer over Skotlands Nationale Parti (SNP).
Sturgeon mistænkes – ligesom sin mand, Peter Murrell – for at være involveret i en sag, hvor 600.000 britiske pund doneret til SNP er blevet misbrugt. På Twitter skriver Sturgeon, at hun “uden nogen tvivl er uskyldig”, men det vil næppe stoppe de mange spekulationer, der allerede er løbet løbsk. For mens det vakte opsigt tilbage i februar, da SNP-formanden trak sig med henvisning til, at hun var for “udmattet”, vil mistænkeliggørelsen nu ingen ende tage.
Sturgeons afløser Humza Yousaf kan sagtens forsøge at nedtone skandalen. Det rykker bare ikke ved, at SNP’s ihærdige kamp for skotsk uafhængighed nu vil blive gevaldigt overskygget af undersøgelsen – og at partiet risikerer at tabe afgørende terræn til Labour ved næste valg. Også her vil Keir Starmer dårligt kunne tro sit held: Labour har været helt ude i kulden i Skotland, men står nu til at gøre comeback under hans ledelse. Og det helt uden, at han skulle røre en finger. /David Dragsted