![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2024/06/20240307-182347-L-1920x1280we.jpg)
Mikkel Berg Pedersen/Ritzau Scanpix
Klimaambitionerne udvandes til fordel for krudt og kugler. Et lækket udkast fra Kommissionen viste tidligere på året, at de grønne prioriteter er blevet stort set usynlige i EU’s femårsstrategi for det kommende parlament. Sikkerhed og oprustning er blevet den absolutte førsteprioritet, der som starten på et muligt paradigmeskifte også er det emne, de europæiske vælgere ubetinget vægter højest.
Landmænd og lobbyister har på rekordtid haft held med at svække afgørende EU-krav til klima og miljø. Men hvem har så magten til at ændre det? Ser man nærmere på, hvem der statistisk har fået flest beslutninger igennem på klima- og miljøområdet, er det særligt finnerne og hollænderne, der dominerer – målt på taletid, hvor ofte parlamentarikerne møder op til afstemninger, og hvilke centrale udvalgsposter de får.
For efter parlamentarikerne er valgt ind efter valget på søndag, starter en større politisk kabale, hvor de nyvalgte kandidater skal ønske, hvilke af parlamentets udvalg de skal sidde i. Fra sundhed til transport til klima er det her, parlamentarikerne nørder EU’s lovforslag ned i helt små detaljer for at opkvalificere og tilpasse lovgivningen, før den skal til afstemning på de månedlige plenarsamlinger i Strasbourg. Og på den måde kan man altså udøve væsentlig indflydelse, også selvom man ikke er kommissionsformand eller leder af et politisk parti.
Selvom sikkerhedsspørgsmål nu vejer tungt, har den grønne dagsorden efterhånden viklet sig ind i så mange af parlamentets arbejdsområder, at man ikke kan undgå at tage stilling til klima- og miljøkrav, uanset om man debatterer industri, markedsvilkår eller transport.
En rundspørge fra Altinget viser, at parlamentets miljøudvalg ENVI, som også tager sig af klimadagsordenen, er et af dem, som allerflest af de danske spidskandidater helst vil sidde i, hvis de får en plads i Bruxelles: Med andre ord står det sted, der engang var besat af de grønneste parlamentarikere, nu til at blive repræsenteret af endnu flere forskellige interesser og til at få endnu mere travlt end tidligere. Imens er spændingerne på bare få måneder blevet øget betragteligt, afstemningerne er blevet tættere, og dem man plejede at have på sin side, har pludselig vendt ryggen til.