Nyhedsanalysen
Er Italiens Trump sjov?
Beppe Grillo er Italiens mest fremmedfjendske og EU-kritiske politiker, og så er han CPH:DOX-aktuel i Al magt til folket?. Men før han var politiker, var han komiker. Spørgsmålet er, om han var sjov. Læs et par jokes, og døm selv.
![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2017/03/grillo.jpg)
The New Yorker har engang beskrevet Beppe Grillo som en italiensk krydsning mellem Michael Moore og Stephen Colbert. Det var før komikeren og klovneprinsen, som medierne har brændemærket ham, sprang ud som en af Europas mest indvandrehadske politikere og stiftede Femstjernebevægelsen, som har vokset sig til Italiens næststørste parti.
Den danske dokumentarist Lise Birk Pedersen har gennem flere år undersøgt alle ender og kanter af klovneprinsen, og det fortæller hun om i dag ved visningen af hendes film Al magt til folket?. Hun bliver interviewet af Føljetons Lars Trier Mogensen, og sammen trækker de tråde til de voksende populistiske bevægelser over hele Europa.
Men før Beppe var politiker, var han klovn. I hvert fald stand-up komiker. Og som sådan er sammenligningen med Stephen Colbert ikke helt ved siden af. Med hidsig kritik af det korrupte politiske system har de begge rejst et stort og overraskende ungt publikum omkring sig. Og Beppe Grillos selvopfundne nationaldag, V-dag (V står for vaffanculo, som betyder fuck off), hvor millioner af menige italienere mødtes og råbte vaffanculo til den anløbne regering, har meget til fælles med Stephen Colbert og Jon Stewarts Rally to Restore Sanity-demonstration.
Beppe Grillos blog, Beppe Grillo’s Blog, ligner et oldtidsfund fra Web 1.0, men ligger eftersigende på top 10 over verdens mest læste blogs. Hans talent for at vække folket, navnlig dets vrede, på sociale medier har inspireret mange til at kalde ham Italiens Trump. Men modsat sin amerikanske sjæleven er Beppe ikke ufrivillig komisk, han er i total retorisk kontrol og bevæbnet med en følgeskare så stor, at han med lidt velplaceret spydighed kan skyde de fleste modstandere ned. Italiens Ricky Gervais.
På scenen er han som en vækkelsesprædikant besat af Robin Williams’ gespenst. Ikke i indhold, men i oratorisk og fysisk mani. Det kan man blandt andet set i stand-up showet Grillo vs. Grillo, som i år blev det allerførste originale program på den italienske udgave af Netflix. Manden har sit land i sin hule hånd.
Men er Beppe sjov? Sådan spørger Bloomberg uden særlig omsvøb og gennemgår en række af hans jokes. Humor er ikke kvantificerbart, så svaret skal man selv komme frem til.
Hør lige den her – ”tallene er måske overdrevne, men punchlinen fungerer,” skriver Bloomberg:
”Et ud af 10 medlemmer af det italienske parlament er kommet i konflikt med loven. Én ud af 10 har pletter på straffeattesten! I Bronx, New York, er antallet af borgere med en plettet straffeattest vurderet til én ud 15. Bronx ville ryste i bukserne over vores parlament.”
Bloombergs gennemgang ligger for langt tilbage til at anmelde Beppes nyeste og mest kendte joke. Londons første muslimske borgmester Sadiq Khan er ”et bevis på, at man aldrig må stoppe med at drømme,” sagde Beppe Grillo i et stand-up show. ”Nu vil jeg se, hvornår han sprænger sig selv i luften foran Westminster.”
Hvis bare Beppe havde holdt sig til sit day job som middeldårlig klovn.