Nyhedsanalysen
Tantrisk massør fra Nørrebro: "De drenge kunne godt bruge at komme lidt ned i deres krop"
Der er bander på Nørrebro i København. Men bydelen er meget andet end bandekonflikten. Der er loppemarkeder, fællesspisning, parkidyl, ølbarer, grønthandlere, kebab, bland-selv-slik, Michelin-restauranter. Og så er der mennesker på Nørrebro. Mød nogle af dem i denne uges Føljeton. I dag: Pernille Borch er 49. Tantrisk massør. Flyttede til Nørrebro i 1984.
![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2017/08/IMG_2528-e1503310289496.jpg)
Min hund Mokka er to år. Hun er meget social og elsker andre hunde og mennesker, så man lærer en del at kende, når man sådan går rundt med hende. Mest hunde godt nok. Det er min første hund – eller faktisk er det min datters, men efter hun flyttede hjemmefra bor den mest hos mig. Det er en slags delehund. Min datter er 20.
Jeg flyttede ind på Nørrebro første gang i 1984. Til Meinungsgade i en lille lejlighed, hvor jeg boede med veninde. Jeg var 16 og kom fra Allerød og havde bare et behov for at komme væk. Bare væk fra det hele. Dengang var Nørrebro fyldt med BZ’ere, punkere, gamle arbejdere og indvandrere, men selv om jeg kom en del i BZ-miljøet, var jeg ikke selv BZ’er. Jeg var ret spaced out for at sige det, som det er. Ja, jeg var sgu fucked up på alle mulige leder og kanter, men det hjalp at komme hjemmefra. Det hjalp at komme til Nørrebro og skabe et nyt liv selv.
Senere tog jeg på danse- og mimeskole og blev professionel danser. Det var jeg i mange år, indtil jeg ikke kunne mere på grund af skader. Som professionel danser, danser du på skader, men til sidst kunne min krop ikke mere.
Jeg er vild med at bo på Nørrebro. Dels på grund af det multietniske, men også på grund den der lidt mærkelige landsbystemning, der er her. Det er ikke så hektisk. Og så elsker jeg Assistens – det er mit livs oase. Men Nørrebro har også ændret sig meget gennem de år, jeg har boet her, og det er ikke kun til det bedre. Uligheden er blevet meget større, og det skaber spændinger. Jeg synes også, at jeg oplever det kriminelle miljø blive stærkere, end det var, da jeg flyttede ind. Det er ikke, fordi jeg er nogen slumromantiker, men ulighed har bare aldrig skabt noget særligt rart miljø.
Efter jeg var færdig med at danse blev jeg massør. Det var en ret naturlig bevægelse, for det handler for mig om at blive i kroppen. Om at forstå sin krop og mærke den. Opleve verden i forhold til den og være i ét med den. At kunne lide den. Jeg blev tantrisk massør og har mest kvinder i min klinik, der skal åbne op for deres krop. Tantrisk massage handler om at åbne sine energier og komme ned i sin krop og lære at elske den igen. Måske har de være udsat for voldtægt eller overgreb, og så skal de lære at åbne sig igen. Det er en meget følsom og intim ting at tage til, og for mange mennesker tager det flere år at tage tilløb til, men jeg oplever, at folk ikke synes, det er så farligt, når de først får det gjort.
Jeg har nærmest ingen i min klinik, der ikke er etnisk danske, og det synes jeg er ærgerligt, når jeg nu er på Nørrebro, men jeg tror det hænger sammen med det grænseoverskridende i at gå til en tantrisk massør. Jeg tror ellers mange ville have glæde af det, og jeg kunne da også godt forestille mig, at det kunne hjælpe på hele det her bandeproblem. De drenge kunne virkelig godt bruge at komme lidt ned i deres krop og forstå verden gennem den. Nyde deres kroppe i stedet for at straffe den med vægte og kamp. Det er synd.