![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2018/04/20180414-205533-5-1000x661we.jpg)
People attend a protest against the government of Prime Minister Viktor Orban in Budapest, Hungary, April 14, 2018. REUTERS/Bernadett Szabo
Selv ikke Føljeton kan følge med i alt hele tiden, så derfor kom det som en glædelig overraskelse for os, da nyhedsbureauet AFP’s reporter i Ungarn lørdag aften på Twitter delte et opslag med et videoklip og ordlyden ”Anti-Orbán-demonstranter bevæger sig mod parlamentstorvet i Budapest, mange tusinder, kan hverken se begyndelsen eller enden nu”.
Og den var god nok. Ifølge arrangørerne og flere uafhængige mediers skøn talte demonstrationen godt og vel 100.000 ungarske borgere, der marcherede gennem hovedstadens gader under slagordet ”Vi er flertallet”. Det var en reaktion på parlamentsvalget i forrige weekend, hvor landets premierminister, Viktor Orbán, sikrede sig sin fjerde valgsejr siden 1998 (og sin tredje i træk), da hans højrenationalistiske parti, Fidesz, kunne sætte sig på 134 af parlamentets 199 pladser. Med mere end to tredjedele af pladserne kan Fidesz i princippet gennemføre den politik, de vil. Men hvis man ser bort fra de 216.000 brevstemmer, som kom fra etniske ungarere i udlandet, fik Fidesz kun 47% af alle stemmerne, og det var det, demonstranternes slagord gik på. Det kan godt være, at mange ungarere stemmer på Fidesz, men de udgør ikke et flertal. Deraf demonstranternes slagord.
Nu er det ikke, fordi det skal blive rutine for os at skrive om Ungarn hver mandag, men vores tekst på denne plads i sidste uge – som vi kaldte ‘Krigstidshysteri i fredstid’ – faldt måske lovlig for slukøret ud. Vi citerede en desillusioneret ungarsk venstrefløjsvælger ved navn Ildiko Nagy, som The Guardian havde talt med, og hæftede os ved, at han var 78 år, og konkluderede en smule skødesløst, at det jo så nok ikke var Ungarns unge, man skulle regne med, hvis landet ad åre skal drejes væk fra Fidesz’ tiltagende nationalistiske og autoritære linje, hvor muslimer og jøder anses for landets primære fjender.
I forhold til marchen gennem gaderne lørdag var der godt nyt. Ifølge nyhedsmagasinet Politico Europe var de fleste demonstranter godt nok lokale fra hovedstadsområdet og ikke fra landet, hvor Fidesz står utrolig stærkt, men bortset fra det talte demonstrationen politiske grupperinger, som normalt ikke står sammen: unge liberale gik side om side med støtter af det højreorienterede, men pro-europæiske parti Jobbik (Bevægelsen for et bedre Ungarn) og masser af unge.
”Vi ønsker at leve i et retsstat, hvor der er orden i tingene. Vi ønsker at bo i et rigtigt demokrati,” sagde en af arrangørerne, Viktor Gyetvai, en studerende på 20 år, til AFP. ”Hvis vores krav ikke bliver mødt, kan vi ikke leve i det her land, det er sidste chance for at gøre noget for det her land.”
Premierminister Viktor Orbán har sagt, at en af hans første handlinger efter valget skulle være at gennemføre en ny lov (med tilnavnet ‘Stop Soros’), som skal lægge 25% skat på udenlandske donationer til lokale NGO’er, og ifølge mediet The Intercept er der en frygt for, at intimideringen og chikanen mod ikke-statslige organisationer vil blive forværret efter valget. Torsdag bragte det regeringsvenlige ugemagasin Figyelo en liste over navnene på hundredvis af aktivister, hjælpearbejdere, universitetsfolk og uafhængige journalister, som alle blev identificeret som statsfjender. Det er der, vi er, og det er ikke sidste gang, vi skriver om Ungarn. /Oliver Stilling