![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2019/01/20190107-094847-L-1585x1134we.jpg)
76th Golden Globe Awards - Show - Beverly Hills, California, U.S., January 6, 2019 - Olivia Colman, winner of Best Actress - Motion Picture, Musical or Comedy, accepts her award. Paul Drinkwater/NBC Universal/Handout via REUTERS For editorial use only. Additional clearance required for commercial or promotional use, contact your local office for assistance. Any commercial or promotional use of NBCUniversal content requires NBCUniversal's prior written consent.No book publishing without prior approval.No sales.No archives.
Hvis dagen synes hård og uoverkommelig, kan det måske hjælpe at tænke lidt på gode gamle René Descartes. Og nej, her tænker vi ikke på det med cogito ergo sum, for ærligt talt, hvem formår egentlig at tænke ordentligt en sløv, kold mandag i januar? I hvert fald ikke Descartes selv, der efter sigende skal have haft det så stramt med de kolde skandinaviske morgener, at det til sidst tog livet af ham.
Året inden sin død var franskmanden flyttet til Sverige for at give den svenske dronning Christina privatlektioner, hvilket jo lyder som en smal sag for en filosof af Descartes’ kaliber. Problemet var bare, at dronningen var lidt af et morgenmenneske og derfor forlangte at få sin undervisning kl. 5 om morgenen. Det blev for meget for stakkels Descartes, som var vant til at kunne sove til langt ud på formiddagen. Langsomt skrantede hans helbred, indtil han til sidst måtte bukke under for en lungebetændelse. Det er altså ikke for sjov at skulle stå tidligt op.
Søvndyssende galla
Derfor er det nok også værd at tænke sig om en ekstra gang, inden vækkeuret sættes for at kunne nå den strøm af amerikanske gallashows, som i den kommende tid vil oversvømme os med glamour og skuespillere i dyre rober. Awards season blev natten til mandag skudt i gang med filmprisuddelingen Golden Globes, og hvis det show er nogen indikator for de kommende, vil vi allerede nu anbefale Descartes’ model og blive i sengen.
Inden showet havde de to værter Andy Samberg og Sandra Oh meldt ud, at de ikke ønskede at spøge med eksempelvis Donald Trump, men hellere ”påpege faktisk, virkelig forandring”. Sådan nogle forandringer skulle man dog lede længe efter ved showet, der valgte at hylde de mest kedelige, sikre og – ærligt talt – ligegyldige filmiske bedrifter, såsom Queen-filmen Bohemian Rhapsody og Viggo Mortensens kommende feel-good-epos Green Book.
Showet viste, at Hollywood befinder sig i et mærkværdigt limbo, hvor de ganske vist er klar over deres vigtige kulturelle stemme i en splittet Trump-tid, men også virker aldeles opsatte på at fremtræde så korrekte og polerede som muligt. På mærkværdig, konfliktsky vis finder Hollywood sig således ude af stand til rent faktisk at iværksætte reel politisk forandring.
Revolutionen vil være televiseret
Måske ses dilemmaet bedst i hele virakken omkring værtsskabet til det kommende Oscar-show. Her er Oscar-akademiet stadig på jagt efter en velegnet vært, efter at komikeren Kevin Hart valgte at trække sig som følge af en kontrovers om nogle dumme, gamle homofobiske jokes. Nu synes ingen længere interesserede i værtsopgaven, for alle ved, at sandsynligheden for at komme til at sige noget forkert er overvældende stor. De er simpelthen kørt død i det politiske derovre i Guds eget land.
Men så er det jo godt, at vi fortsat formår at opfordre til ægte forandring hjemme i det europæiske. Tag bare weekendens demonstrationer i Serbien og Ungarn, hvor folk endnu engang var på gaden i protest mod henholdsvis præsident Aleksandar Vučić og premierminister Viktor Orbán. I Serbien har folk simpelthen fået nok af Vučićs angivelige overgreb på medierne og oppositionen, og i Ungarn er der oprør mod den såkaldte ”slavelov”, som har tvunget folk ud i op til to timers overarbejde om dagen. Se, det er oprør, hvor der rent faktisk sættes noget på spil. Måske der engang kan laves en film om det. /David Dragsted