Nyhedsanalysen
#AwardsSoMale: Underholdningsbranchens ulighed kommer frit frem til awardshows
![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2019/02/20190211-065929-L-1920x1274we.jpg)
61st Grammy Awards - Photo Room - Los Angeles, California, U.S., February 10, 2019 - Dua Lipa poses backstage with her awards for Best Dance Recording for "Electricity" and for Best New Artist. REUTERS/Mario Anzuoni TPX IMAGES OF THE DAY
Stram op! ”Well, boy, I don’t give a fuck,” synger den britiske sangerinde Dua Lipa på kæmpehittet IDGAF. Alligevel skal man ikke tage fejl af, at Dua Lipa i den grad giver en fuck, når det kommer til kvindelige kunstneres kamp for anerkendelse. Skulle man være i tvivl, kunne man få syn for sagen søndag nat dansk tid, da musikpris-showet Grammy Awards løb af stablen. Her modtog Dua Lipa prisen for ”bedste nye kunstner,” og under sin tale takkede hun de andre kvindelige musikere og sagde spydigt: ”Jeg tænker, vi virkelig strammede op i år.” Det var en slet skjult stikpille til showets producer, Ken Ehrlich, der året forinden til Veriety kommenterede på, hvorfor kun én af tv-showets priser blev uddelt til en kvinde: ”Kvinderne må stramme op,” sagde han dengang.
En lille sejr. I år var Grammy-showet anderledes repræsenteret af kvinderne, som vandt 38 ud af 86 kategorier. Blandt andet vandt Cardi B for bedste rap-album (som den første kvindelige solo-artist nogensinde), og Kacey Musgraves vandt for bedste album. Årets Grammy Awards var en sjælden lille sejr for dem, der kæmper for større kønslighed inden for award-show-genren. Der har nemlig de senere år været heftig kritik af, at man hverken kunne finde mange kvindelig vindere eller nominerede indenfor film- eller musikbranchens store hyldestshows.
Ulighed i kunstbranchen. I kølvandet på bevægelser som #metoo og #timesup er der kommet øget fokus på den strukturelle ulighed i den amerikanske og generelt vestlige underholdningsbranche, og få steder bliver den så tydelig som til prisoverrækkelserne. Til årets Oscar-show, der bliver afholdt om små 2 uger, er kun 25 pct. af de ikke-skuespiller-nominerede kvinder. Heraf er der ingen kvinder nomineret i de store kategorier som bedste instruktør, kinematografi, redigering, visuelle effekter og originalt soundtrack. Selvom det er en lille forbedring i forhold til sidste år, hvor kun 23 pct. af de ikke-skuespiller-nominerende var kvinder, så har Oscar en lang historie uden særlig mange kvindelige vindere. Siden Oscars fødsels i 1929 er det kun én gang lykkedes en kvinde at vinde den store pris som ”bedste instruktør.” Det var da Kathryn Bigelow 2007 vandt for filmen ”The Hurt Locker.” I hele Oscars levetid har der ligeledes kun været nomineret fem kvinder i instruktør-kategorien. En nyligt udgivet rapport lavet af Women’s Media Center peger på, at det ikke kun er Oscar, der er et broddent kar, men at det er et strukturelt problem i hele branchen. Shows som Bafta, Golden Globes og andre har samme problem. I filmindustrien har kvinder ligeledes kun instrueret 11 pct. af de 250 bedst indtjenende film i 2017, så meget tyder på, at problemet rækker ud over de enkelte award-shows. /Andreas Terp Kønig