![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2019/03/20190320-220915-1-1920x1369we.jpg)
Britain's Prime Minister Theresa May makes a statement about Brexit in Downing Street in London, Britain March 20, 2019. Jonathan Brady/Pool via REUTERS
Det er lille fredag i aften, så lad os begynde med en britisk pub-quiz: Prøv at tegne et kvadrat, der har præcis samme areal som en 50 euro-cent-mønt. Ja, kvadratet og cirklen skal have nøjagtigt lige store arealer. Du må kun bruge en passer og en lineal, og så kan du ellers hygge dig med opgaven, gerne sammen med tidligere gode venner, der råber og skriger imens, lige indtil du erkender, at det er et umuligt projekt.
Umiddelbart umuligt. Det er samme håbløse situation, som Storbritanniens premierminister Theresa May står i, når hun her i aften mødes med regeringscheferne fra de 27 andre EU-lande i Bruxelles. Hun skal forsøge at løse cirklens kvadratur under et voldsomt tidspres og med risiko for enorme tab i tilfælde af fiasko. Hun skal efterhånden ene kvinde løse et næsten matematisk paradoks.
Hun har for længst mistet enhver opbakning på hjemmefronten, og Theresa May vil derfor – på den ene side – møde op i Bruxelles og anmode om, at den separationsaftale, der eller vil skulle træde i kraft på næste fredag 29. marts, skal forlænges. Helt formelt har hun skrevet et brev til formanden for Det Europæiske Råd, polske Donald Tusk, hvori det hedder: ”Storbritannien ønsker en forlængelse af tidsfristen i artikel 50 – artikel 50 (3) i EU-traktaten herunder som anvendt i artikel 106a i EURATOM-traktaten – til 30. juni 2019.”
På den anden side har Donald Tusk på forhånd slået fast, at Storbritannien kun vil kunne få en sådan forlængelse, hvis det britiske underhus godkender den foreliggende separationsaftale. En genforhandling kommer ikke på tale. Men aftalen er allerede blevet underkendt to gange af de genstridige politikere i Storbritannien, og parlamentsformand John Bercow nægter ydermere at lade den komme til en tredje afstemning, hvorfor Theresa May ikke kan leve op til EU-landenes krav.
Den mest sandsynlige løsning er, at selve beslutningen om en forlængelse bliver udskudt til et ekstraordinært EU-topmøde i næste uge, blot få døgn før et hard Brexit – en pludselig skilsmisse mellem Storbritannien og EU helt uden overgangsordninger – vil kunne træde i kraft. Forlængelsen bliver kort sagt forlænget til 11. time. Men heri ligger absolut ingen løsning. Kun en udskydelse af de akutte problemer som dermed bare vokser sig endnu større.
Forudsætningen for at få en forlængelse er altså, at Theresa May kan få godkendt en aftale, som et massivt flertal i underhuset fortsat er imod, og som formelt set slet ikke vil kunne genfremsættes. I brevet til Donald Tusk skriver Theresa May ganske vist: ”Det er dog stadig min intention at fremlægge aftalen for Underhuset igen”. Men selv hvis hendes ‘intention’ skulle blive ført ud i livet, vil aftalen med meget stor sandsynlighed blive nedstemt. Igen. Igen. Og dermed vil tiden være løbet ud, når EU’s regeringschefer mødes igen i næste uge. Uden en løsning på bordet.
For at gøre ondt værre er Brexit-paradokset faktisk kun første fase af det endnu mere komplicerede magtspil, som vil begynde, når og hvis det lykkes at blive gensidigt enige om foreliggende separationsaftale. For først da vil forhandlingerne om den egentlige skilsmisse mellem Storbritannien og EU begynde. Selv om det er svært at begribe lige nu, så kan de næste faser af opbruddet absurd nok blive endnu mere kaotiske.
Omvendt er der håb at hente i det hidtidige forløb. Alt og intet er oppe i luften, og ingen kan forudsige, hvad det britiske underhus eller EU’s ministerråd kan finde på af kortslutninger, trylleformularer eller nødløsninger. EU er historien om evige hovsa-løsninger. Så måske vil det lykkes for Theresa May i sidste øjeblik? I sidste instans er politik ikke jura – og alt er derfor muligt, hvis viljen kan findes frem.
Heldigvis findes der i dag en nem løsning på cirklens kvadratur – hvis man vel at mærke lægger passer og lineal væk og i stedet bruger moderne regnemetoder. Når man kender radius og Arkimedes’ konstant, også kaldet π, er det hurtigt at udregne arealet for en cirkel: En 50 euro-cent-mønt har en diameter på 24,25 mm, og dermed et areal på 4,62 kvadratcentimenter. Eller hvad der svarer til en kvadrat, som måler 2,15 cm. på hver side.
Den gode nyhed er således, at cirklens kvadratur rent faktisk kan løses. Eller måske snarere ville kunne løses. Den dårlige nyhed er imidlertid, at Theresa May og Donald Tusk stadig sidder og fumler med antikke passere og rigide linealer og derfor næppe vil kunne få enderne til at mødes, før forhandlingerne bryder skæbnesvangert sammen om få døgn under vægten fra de mange logiske modsætninger, som står i vejen for hinanden. /Lars Trier Mogensen