![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2019/05/20190519-184147-L-1920x1449we.jpg)
Rasmus Paludan under Valgfolkemøde hos TV2 på Kvægtorvet i Odense, søndag den 19. maj 2019. (Foto: Mads Claus Rasmussen/Ritzau Scanpix)
Svært at håndtere. En gakgak folketingskandidat som Rasmus Paludan er en svær størrelse at håndtere for medierne i en valgkamp, hvor der skal træffes hurtige beslutninger. Skal man tie ham ihjel og undlade at nævne hans navn? Skal man give ham lige så meget taletid som andre partiledere – i demokratiets navn? Udfordre ham i den bedste sendetid på hans afstumpede synspunkter? Det sidste synes at være det sværeste, måske fordi de fleste radio- og tv-værter og journalister ikke er klædt godt nok på, når de møder ham. Mest ringe gik det, da Paludan for nogle uger siden var gæst i Aftenshowet på Danmarks Radio og kaldte Mimi Jakobsen for et ”nazisvin”. Som lemminger, der træder ud over afgrunden, valgte værterne at fortsætte udsendelsen, som om intet var hændt, og et øjeblik efter var Paludan genstand for en hyggelig quiz.
Kirsten Birgit-effekten. Den eneste, som har haft held med at trække bukserne ned på Rasmus Paludan, er Kirsten Birgit Schiøtz Kretz Hørsholm, den fiktive gamle krigskorrespondent i satireprogrammet Den Korte Radioavis på Radio24syv. I torsdagens udgave af Den Korte Radioavis gjorde Kirsten Birgit noget, som ingen anden interviewer har gjort med Paludan: Hun sprang både forargelse og fløjlshandsker over og gik direkte ind på hans uhyggelige præmis om, at det ville være formålstjenligt for det danske samfund, hvis alle muslimske borgere rejste ”hjem”. Paludan var igennem på en telefonlinje, og Kirsten Birgit var meget interesseret i at få styr på de lavpraktiske detaljer: Hvordan får man den gruppe af muslimer i Danmark, som ikke er ”værdsatte”, til at rejse, og hvor mange drejer det sig om? Paludan, der er uddannet jurist, siger, at han vil gøre brug af grundlovens paragraf 67, hvor der står, at ”Borgerne har ret til at forene sig i samfund for at dyrke Gud på den måde, der stemmer med deres overbevisning, dog at intet læres eller foretages, som strider mod sædeligheden eller den offentlige orden”. Paludan mener, at muslimer forbryder sig mod anden halvdel af paragraffen. Kirsten Birgit mistænkte Paludan for med vilje at ignorere grundlovens paragraf 70, fordi den med sin ordlyd går kontra på paragraf 67: ”Ingen kan på grund af sin trosbekendelse eller afstamning berøves adgang til den fulde nydelse af borgerlige og politiske rettigheder eller unddrage sig opfyldelsen af nogen almindelig borgerpligt.”
Satire eller virkelighed. Paludan startede som et korankrænkende YouTube-fænomen, og efter samtalen med Kirsten Birgit virker han som netop det – et fænomen, en tendens, et opmærksomhedshungrende symptom, som lige så godt kunne have kastet sig over en anden syssel. Men hvis man vil have opmærksomhed i 2019, er det nemmest på udlændingeområdet. I interviewet med Kirsten Birgit forsøger Paludan sig igen og igen med formuleringen ”hør nu her!”, som om han har fat i den lange ende. Men jo flere detaljer Kirsten Birgit afkræver Paludan, desto mere kafkaske fremstår hans forklaringer. Paludan mener, at 100.000 muslimer vil ryge på, at de begår noget kriminelt, såsom at gå rundt med hijab. ”Det er så smart. Det er meget gennemtænkt. Og det er så fint,” siger Paludan kækt. ”Jamen, jeg bliver lidt bekymret for, om det måske bliver lidt for smart, Rasmus,” siger Kirsten Birgit. ”Øh, kan noget være for smart?” spørger Paludan. ”Ja, det er det, der hedder en fiks idé,” siger Kirsten Birgit. Mod slutningen af interviewet, der varer hen ved en time, begynder Kirsten Birgit og Paludan at råbe i munden på hinanden. Journalisten Kaare Sørensen har skrevet de sidste 157 sekunder ud og delt det på Twitter. Paludan svarer, at det er satire. I så fald er der ingen forskel på satire og virkelighed i Paludans univers. /Oliver Stilling