![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2019/07/20190710-070223-1-1920x1279we.jpg)
FILE PHOTO: President Donald Trump holds up what he described as proof of a deal with Mexico on immigration and trade as he speaks to the news media prior to departing for travel to Iowa from the South Lawn of the White House in Washington, U.S., June 11, 2019. REUTERS/Leah Millis/File Photo
Det siges, at bare fordi man er paranoid, så kan man stadig godt være forfulgt. Det er et mundheld, vi tit tænker på, når det kommer til privatliv på internettet. Her kommer den paranoide del: Vores frygt for samfundets snarlige totale kollaps er steget proportionelt med antallet af skandaler om læk af personlige data fra sociale medier og andre dele af internettet. Især går vi og bekymrer os om alle de private beskeder, vi har sendt afsted igennem Facebook Messenger, e-mail, WhatsApp, Instagram, Twitter, og hvad det ikke snart hedder alt sammen.
Hvis man er superskurk og har som ondsindet mål at se den vestlige verden gå under i en borgerkrigslignende tilstand, så har vi en idé til, hvordan det kan opnås: Offentliggør samtlige private beskeder, der er blevet skrevet på internettet. Alle har skeletter begravet i deres private beskeder. Alle har ting, der ikke tåler at se dagens lys. Det kan som sådan sagtens være ganske uskyldige ting, der dog alligevel vil blive misforstået grueligt af den forkerte modtager. Det kan også være skyldige hemmeligheder, der helst skal forblive hemmeligheder. I en verden hvor ingen beskeder er private vil venner blive til fjender, familier vil splittes, og kærlighed vil ophøre med at være. Livet i denne verden ville være hobbesiansk: ensomt, fattigt, ubehageligt, brutalt og kort.
I søndags fik vi faktisk en lille smagsprøve på dette rædselsscenarie af en verdensorden. I en række lækkede diplomatiske notater kunne man læse, hvordan den britiske ambassadør i USA, Sir Kim Darroch, har skrevet hjem til sin regering, at den amerikanske præsident Donald Trump og hans administration er ”uduelig” og ”unikt dysfunktionel.” Ambassadøren skrev desuden, at han anser Trump for at være ”inkompetent” og ”usikker,” ligesom han anser det for sandsynligt, at Trumps præsidentperiode kan ”ende i skændsel.” Han bruger ovenikøbet det smukke engelske udtryk ”crash and burn.”
Det er en ambassadørs job at vejlede sin regering om den stat, hvor vedkommende er udstationeret, og en del af det arbejde er således også at sende notater til hjemlandet, der indeholder ambassadørens uforbeholdende mening om statschefen og dennes administration. Det siger selvfølgelig også sig selv, at det bestemt ikke er meningen, at den slags skal offentliggøres, ligesom det (næsten) siger sig selv, at den ”usikre” Donald Trump ikke tog notaterne særlig pænt.
Diplomatisk krise
De sidste par dage har der udviklet sig en mindre diplomatisk krise mellem Storbritannien og USA. Trump kræver den britiske ambassadør fyret og har gjort det meget klart, at dørene til Det Hvide Hus nu er lukket for Sir Kim Darroch. ”Jeg kender ikke ambassadøren, men han er ikke vellidt i USA. Vi vil ikke længere havde noget med ham at gøre,” skrev Donald Trump på Twitter. Samtidig angreb han den siddende britiske premierminister Theresa May for at have håndteret Brexit dårligt, og for i den forbindelse ikke at have lyttet til hans råd.
Det stiller selvsagt briterne i en penibel situation. Det pragmatiske ville selvfølgelig være at finde et andet job til Darroch. Især fordi det alligevel er planlagt, at han skal gå af som ambassadør til jul. På den anden side bliver briterne også nødt til at beskytte deres embedsmand, der ikke kan forsvare sig selv, og som sådan egentlig bare har passet sit job. Især i disse tider hvor der er gået folkesport i at angribe embedsmænd. Vi ser det herhjemme i Danmark, hvor den nye socialdemokratiske regering har et anstrengt forhold til embedsværket, men man ser det i den grad også i Storbritannien, hvor Brexit-kongen Nigel Farage har mere end antydet, at embedsværket er en femtekolonne i det britiske samfund, der gør alt for at forpurre Brexit.
Det bliver enten Boris Johnson eller Jeremy Hunt, der skal genoprette forholdet til USA, når en af dem snart overtager Mays plads som premierminister. I en tv-debat i går sagde Hunt, at han var klar til at forsvare Darroch, mens Johnson var mere vævende på spørgsmålet. Men som Claus Grube, der er tidligere dansk ambassadør i London, siger, så er det ikke forholdet til USA, der er det store problem for briterne lige nu. Det skal nok blive godt igen. Det store problem er ifølge ham, at vi lever i et samfund, hvor den slags bliver lækket. For nogle beskeder skal bare holdes private. /Andreas T. Kønig