![](https://wp.foljeton.dk/wp-content/uploads/2024/03/20240130-134858-L-1920x1920we.jpg)
Claus Fisker/Ritzau Scanpix
SVM-regeringen er en dundrende fiasko. Ikke alene er flertallet smuldret, men vælgerne har også vendt midterregeringen ryggen. I den nyeste Gallup-måling er vælgeropbakningen faldet ned på blot 35,3 pct. til de tre regeringspartier tilsammen. Eller hvad der svarer til 64 mandater.
Aldrig før har en dansk regering mistet folkelig opbakning så hurtigt og i samme omfang. Ud fra alle gængse popularitetskriterier er SVM-regeringen derfor en historisk fiasko. Normalt ville mindst ét af partierne gå frem, typisk på bekostning af et koalitionsparti. Men nu rutsjer alle tre partier kraftigt bagud – samtidig.
Til gengæld er det svært at vurdere entydigt, hvilket af de tre partier, som alt i alt er kommet dårligst ud af den magtalliance, som blev dannet i december 2022. Man kan nemlig argumentere for, at såvel Socialdemokratiet som Venstre og Moderaterne hver især har klaret sig værst.
Absolut set har statsminister Mette Frederiksens parti taget det største tilbageslag. Efter det lykkedes at få ganske hæderlige 27,5 pct. af stemmerne ved valget, står Socialdemokratiet nu til kun at kunne mønstre 20,0 pct. af vælgerne. Det svarer til, at 272.158 voksne danskere har droppet Socialdemokratiet siden valget for præcis 510 dage siden, eller mere end 500 vælgere, som hver eneste dag har sagt farvel til sosserne.
Hvis der var valg i morgen – og det kommer der helt sikkert ikke, netop på grund af de katastrofale meningsmålinger, så ville Socialdemokratiet stå til at få det dårligste resultat siden 1901, altså før parlamentarismens indførelse. På papiret indtager partiformand Mette Frederiksen således rollen som SVM-regeringens suveræne taber.
Men relativt kan det sagtens blive værre endnu: Moderaterne fik imponerende 9,3 pct. af stemmerne ved folketingsvalget, og i dagens Gallup-måling, som er lavet af Verian og bragt hos Berlingske, ryger Lars Løkke Rasmussens parti helt ned på 5,4 procentpoint, eller hvad der svarer til noget nær en halvering, helt præcist et vælgertab på 42 pct. Samtidig har folketingsgruppen mistet tre medlemmer på grund af personskandaler, heraf to mandater, som i stedet er blevet løsgængere: Jon Stephensen og Mike Fonseca.
Det ville være komisk – ja, næsten lagkagekomisk – at påstå, at Moderaterne som parti er sluppet godt igennem SVM-regeringens første periode.
Den synkende skude
Den udbredte opfattelse er, at Venstre har klaret sig mest elendigt. I den nye måling er det relative fald dog mindst, og selv om det kan lyde grotesk, er den aktuelle måling på en vælgeropbakning på 9,9 pct. slet ikke så slem for partiformand Troels Lund Poulsen. Han har frygtet, at CO2-balladen ville ramme endnu hårdere.
Man skal altid være forsigtig med meningsmålinger, som både rummer en betydelig usikkerhed og ydermere har systematiske slagsider, og derfor er det både vanskeligt at sammenligne udviklingen over tid og ikke mindst mellem forskellige firmaer. Men for Venstre vil den aktuelle måling på 9,9 pct. ikke desto mindre fremkalde et lettelsens suk, af den simple årsag, at det hidtil har set endnu mere brutalt ud.
For tre uger siden blev Venstre målt hos Megafon til kun at kunne mobilisere 7,4 pct. af stemmerne, og der er næppe nogen tvivl om, at bunden langt fra er nået. Venstre kan sagtens synke dybere, og den seneste afskalning med folketingsmedlemmet Mads Fuglede, der er rykket over til Inger Støjbergs Danmarksdemokraterne, kan vise sig at blive begyndelsen på en ny åreladning.
SVM-regeringen har været en så slidsom oplevelse for Venstre, at det bestemt er forståeligt, hvorfor flere og flere i både folketingsgruppen og baglandet begynder at spekulere i, hvornår timingen er bedst til at trække sig. Er det i forbindelse med sluspillet om en ny CO2-afgift? Eller når statsminister Mette Frederiksen meget vel kan forlade dansk politik, hvis hun lykkes med at få posten som formand for Det Europæiske Råd som afløser for belgieren Charles Michel?
Uanset anledning og præcis timing begynder erkendelsen i Venstre i hvert fald at dæmre: Før eller siden skal Troels Lund Poulsen vælge at trække sig fra SVM-regeringen og dernæst gå til valg på at danne en ny og endnu mere borgerlig regering. Bortset fra den inderste kreds af rådgivere omkring forsvarsminister Troels Lund Poulsen og økonomiminister Stephanie Lose er der ikke længere mange i Venstre, der kan se store og videre perspektiver i SVM-regeringen.
Vælgernes afvisning spreder en stemning af mismod, og hvis det rent faktisk lykkes for Mette Frederiksen at slippe væk fra den synkende skude her til sommer, vil SVM-regeringen hurtigt kunne smuldre indefra.
Løkkes tredje gang
En mand kan dog fortsat glæde sig: Lars Løkke Rasmussen har alle gode grunde til at være fornøjet med udviklingen. Ikke alene er han lykkedes med at sprænge blokopdelingen i dansk politik – konkret ved at få Socialdemokratiet til at krydse ind over midten og danne en regering, der i alle væsentlige spørgsmål må betegnes som centrum-højre.
Dagens måling åbner samtidig nye manøvremuligheder for udenrigsministeren, der to gange tidligere har været statsminister. Gallup-målingen viser nemlig, at blå blok på den ene side nu er større end de tre regeringspartier, men på den anden side også, at det mindskede Moderaterne sidder med de udslagsgivende mandater.
Lars Løkke er og bliver kongemageren, og det vil han benhårdt, tålmodigt og drevent forsøge at udnytte til at gøre det ultimative comeback – til Statsministeriet. Som mandaterne løbende forskyder sig, øges sandsynligheden faktisk for, at Moderaternes formand vil være den eneste, som efter næste valg vil kunne danne en regering, der ikke er flertal imod i Folketinget. De blå partier vil ikke have mandater nok på egen hånd, og Mette Frederiksens sandsynlige afløser, Nicolai Wammen, vil heller ikke kunne mønstre nok.
For Socialdemokratiet og Venstre er de aktuelle dynamikker rædselsvækkende: Manden, som i årevis var socialdemokraternes hovedfjende nummer et, og som blev smidt dramatisk ud af Venstre, arbejder sig nu stille roligt tilbage i en magtposition, som både højre- og venstrefløjen vil hade. Tredje gang kan meget vel blive Løkkes gang.
Hvis Mette Frederiksen rent faktisk gør alvor af ambitionerne om at få en international toppost, vil hun efterlade Socialdemokratiet så ramponeret, at det kan komme til at tage lang tid at genopbygge troværdigheden og dermed vælgeropbakningen. I Berlingske forklarer professor i statskundskab Rune Stubager nedturen for Socialdemokratiet helt enkelt: “De fører en politik for langt til højre, i forhold til hvad deres vælgere bryder sig om.”
SVM-regeringen begynder at ligne en gambling af Mette Frederiksen, højt spil, som gik galt. /Lars Trier Mogensen